Exogenní induktory ER stresu u lidských imortalizovaných somatických a nádorových buněk - Moráň, Lukáš (2017)
Endoplazmatické retikulum (ER) je hlavní organelou proteosyntézy, posttranslačních modifikací proteinů, biosyntézy membrán a hospodaření s Ca2+. ER také hraje podstatnou roli v udržování homeostázy buňky. Stres ER je významným mechanismem odpovědi buňky na řadu vnějších i vnitřních podnětů narušujících homeostázu buňky. ER stres aktivuje dráhu UPR (unfolded protein response), skládající se z několika větví aktivovaných v případě hromadění chybných proteinů v lumen ER. Výsledná buněčná odpověď je závislá na konkrétní aktivitě jednotlivých větví a může vést buď k adaptaci nebo apoptóze. Látky užité v této práci mají dosud ne zcela objasněný účinek, avšak hrají roli v modulaci ER stresové větve UPR a mohou mít klinický význam. Jedna skupina užitých látek, teprve nedávno syntetizovaných (1,10 fenantrolin)2 Cu(II) komplexů, jeví velký potenciál v roli chemoterapeutik při léčbě nádorových onemocnění. V této práci se zabýváme mechanismem účinku těchto látek a buněčnou odpovědí na jejich působ