Crimen maiestatis - Frýdek, Miroslav, 1980- (2015)
V nejstarším období římských dějin se jednání, které naplnilo skutkovou podstatu urážky majestátu národa římského, označovalo jako proditio -onis (f)] od slovesa prodo - zrazení, zrada, vyzrazení, patriae proditiones - zločiny zrady proti vlasti. Tuto skutkovou podstatu upravoval královský zákon, který je dochovaný např. u Dionysia: Dionysios 3,30: Král zřídil soud nad velezrádci (proditionis iudicia) a jejich spoluviníky a ty, kteří byli usvědčeni, dal usmrtit podle zákona o dezertérech a velezrádcích (legem de desertoribus et proditoribus). V období královské vlády v Římě se tento zločin označoval jako jednání proti královské svrchovanosti nebo také jako perduellio, -onis (f) nepřátelský čin proti státu - velezrada. V pozdější době (počínaje tzv. principátem) byl tento zákon označován jako urážka Veličenstva, zákon o urážce Veličenstva či soud na urážku Veličenstva. Zde již bylo užíváno termínu maiestatis jako označení Veličenstva, tedy osoby císaře. Zákony stíhající urážku majestátu, bez ohledu v jaké době vznikly, měly společné to, že byly velice široce koncipovány. Jednotlivé zákony de maiestate obsahovaly buďto velice široký výčet toho, co je považováno za urážku majestátu nebo jaké chování je možno subsumovat do jednání naplňující skutkovou podstatu urážky majestátu.