Vertikalizace u člověka - Civínová, Jana (2007)
Bipedií rozumíme pohyb po dvou končetinách. Tento způsob lokomoce se kromě člověka vyvinul i u jiných obratlovců. Ve svém lokomočním repertoáru jej mají i primáti, trvalá bipedie je však charakteristická pouze pro zástupce podčeledi Homininae. U člověka je bipedie habituální proces, děti se vzpřímené chůzi učí několik let. V porovnání s bipedií šimpanzů je úderový krok člověka energeticky méně náročný. S tím souvisejí morfologické a funkční úpravy pohybového aparátu člověka. Nejvýznamnější jsou změny na páteři, pánvi a kloubech dolní končetiny. Předpokládá se, že první bipední australopitékové se vyvinuli v Africe asi před 6-5 miliony lety. Teorie zabývající se evolucí bipedie u člověka vycházejí převážně ze srovnávací anatomie moderního člověka a současných primátů a dále z analýzy fosilních pozůstatků homininů a otisků chodidel. Další, více teoretické otázky, se zabývají příčinami vzniku bipedie u časných homininů. Vzpřímení postavy a bipedie ovlivnily také sexuální chování člověka.