Rozpory v hnutí Haré Kršna - Bína, Pavel (2007)
Tématem práce je pokus o zmapování a přehled nejvýznamnějších rozporů v hnutí Haré Kršna. Po krátkém historickém exkursu, seznámení se s osobností Čaitanji a Prabhupády je věnována pozornost počátkům hnutí, založení Mezinárodní společnosti pro vědomí Kršny v roce 1966 a vytvoření kolektivního orgánu GBC, spolu se zamezením prvních snah o centralizaci. Od vzniku ISKCONu se hnutí potýkalo s několika vážnými krizemi, přičemž nejvyhrocenější se ukázala problematika pokračování učitelské posloupnosti (parampary) po zakladatelově smrti, kdy skupina jím určených nástupců těžce selhala. Skandály ohledně jejich (někdy až kriminálního) chování nastolily v hnutí otázky, zda byl systém oprávněný. To vedlo k dalším sporům, které v případě hnutí IRM, zastávající koncepci ritvik, znamenalo rezignaci na žijícího zasvěcujícího učitele v ISKCONu - pro další dobu jím měl zůstat zakladatel Prabhupáda. Reforma systému „zonálních áčárjů“ v letech 1986-1987 představovala rozšíření počtu zasvěcujících učitelů